Igaz Szívű Magyar. Ébredj!
Vörösmarty Mihály: Szózat
1836

Légy híve – Rendületlenül!
Hazádnak, ó Magyar!

Történelem? Vagy csak álom?

A magyarok népe keresi múltunknak gyökereit.
Már vannak előttünk olyan adatok, amelyeknek tanulmányozásával érthetően kimutatható és láttatható, a „Magyar ősiségünknek” valódisága.

Ennek egyik bizonyítéka a „glozeli kövek” egyike, amelyet megmutattunk a Szerető Égieknek.
Az eléjük tett kőről a következő tanítás érkezett elénk.

Íme, az Égi szeretetnek tanítása.

Az, amit elénk tettetek úgy hívják, „Kőbe vésés – írás”.
Az írás azt jelenti.
Értelemszerű beszéd.
Mert az „Értelem” tudja leírni, kőbe vésni „Róni” az üzenetét.

Már ez is azt mutatja.
Hogy az embereknek kutatásai, felfedezik azt a módot, vagy módszert.
Amivel „Jelt” tudnak az őstehetségek adni.
Vagyis!
Kőbe vésve hagytak üzenetet egymásnak.

Tudnivaló számotokra az, hogy „Egyedül a Magyar Ősszeretet” tudott „Róni”!
A mai nyelven kimondva!
Írni az „Ősrégi múltban”!

Vagyis!
Értelem volt akkor is a magyarban.

Az ősmagyaroknak kőbe vésései, rovásai mutatták meg azt, hogy az értelmi szintjük mennyire fejlődött.
A fejlődésük akkor született meg.
Amikor rátaláltak, erre a módszerre és elkezdték a kőbe vésést gyakorolni.

Az értelmük nagyot fejlődött és nagy lépést tettek előre.

Így fejezték ki „Érzelmüket, szeretetüket, értésüket, bölcsességüket”, hogy jeleket írtak, „Véstek” vagy „Róttak” a nagy kövekbe.

Szépen írták le azt, hogy milyenek az érzéseik a másik felé.
És mint a levelet a mai világban, átadták ezt a követ annak, akit szerettek.

Az „Érzelmeiket” körbeölelte a vigyázásuknak szeretete. 

Az írásnak vésései „Körbe – körbe” értek és boldogok voltak!
Mert nagyon szépnek látták, amit Ők a kőbe véstek.

Voltak olyanok is, akik értelmükkel még nagyobb kifejezéseket, jeleket tudtak vésni.
Ezeket igen gyorsan tették, mert „Késztetést” éreztek arra, hogy minél hamarabb átadják szeretetüket a szeretteiknek.

Ezáltal „Csöndes szeretetben voltak” és műveiket boldogan nézték.
Ezeknek az embereknek már könnyebb volt életük, mert az agynak szeretete tele volt szeretettel és érzelemmel.

Nagyon – nagyon nagy volt bennük a nyugalom, a megértés és így nagyon gyorsan tudtak megoldást találni.

Ha valamit kigondoltak!
Már azon nyomban keresték azt a követ, amibe gondolataikat bele tudták vésni.

Ilyeneket is rávéstek: Nagyon éhes vagyok! 
Vagy azt, hogy: Szeretlek.

A rovást úgy is vésték, hogy „Jelet” tettek az „Alsószárnak” szeretetéhez úgy!
Ahogyan „ti” a „Kötőjeleket” írjátok.

Úgyis lehet mondani, hogy az a „Rovát írás” mert rovátot csináltak!
Ez azt jelenti.
Mélyebbre vésik ki a fának vagy a kőnek szeretetét.

Nagyon sok tanulnivaló van még.
Mert még nincs vége.

Elmondjuk nektek, hogy mit is látunk ennek a kőnek szeretetén.

Jobb lenne nagyobban látni és szebb is lenne.

A „Szarvasnak” szeretete a régmúltban.
Az „ÚR” – nak jelét mutatta.
Vagyis, „Istennek” jele volt.

Ami még látható rajta az a „Szeretetének” átnyújtása, szerelme felé.

A szeretetét így nyújtja át: „Úgy Szeretlek, mint Istent”.
Mint „Szarvast” úgy szeretlek.
Mint Istent, úgy ölellek át szeretetemmel.

Mert ez így „Igaz” ahogyan le van írva „Véséssel” ennek a nagy kőnek szeretetében.

Nagyon sok munka vár még rátok.
Ezt az érzést mindig tartsátok meg magatokban.

Ámen testvéreim.
A béke és a szeretet öleljen át benneteket.

Az Ősi Magyar Tiszta Szeretet és Szerelem Jele.

Glozel: A nagy kavics

Teremtő Istenünk szeretete így kéri a Magyart.
Mondjátok ki féltő szívetekből.

Szeretlek „Szép” Magyar Hazám.
És „Én” tiszta szívemnek szeretetéből, visszaküldöm Istennek.
Azt a „Szeretetet” amit nekem adott!
Hogy „Boldogan tudjunk” együtt lélegezni.
Ámen.

A Szeretet Isten Szent Ajándéka!

Élj és Élni hagyj!
                                      
                                        Ámen testvéreim

Gyula. 2015-01-27 Szeretettel. A Szeretetfény Gyermekei. Óréné, Erzsébet és Óré Lajos. A Szeretet Őre.